"Az illendőség...
"határai...
"erőteljesen megostromoltattak...
"...az ilendőség..."
"Az illendőség határai erőteljesen megostromoltattak.
"Az illendőség határai erőteljesen megostromoltattak, amint illett,
"de nem törettek át, szintén amint illett.
"Mindamellett
"Ő nem volt elégedett."
- Mi ez? - Jane.
Oh.
Jane!
Te jó ég!
Annak a lánynak egy férj kell.
De ki elég jó? Senki.
Téged hibáztatlak érte.
Mert túlságosan is a tökéletesség mintaképe voltam.
32 éve osztom meg veled az ágyam
de a tökéletességgel még nem találkoztam.
Még.
Ne. Hagyja abba. Mr Austen, vasárnap van! Ne...
Egy nő jelleméről a legöbbet egy lány, egy testvér, végül pedig
egy feleség és anya szolgálatai mondanak el.
Ez a gyengéd vonzás, erényes szeretet és csend a korai órákban.
Ha egy nő történetesen valami fölényre tesz szert,
például éles elmére, azt legjobb mély titokként őrizni.
A humor nagyra becsült, de az értelem? Nem.
Ez a legalattomosabb adottság az összes többi között.
Oh, George, régi barátom, tudod, hogy maradnod kell.
- Jenny! - George, George.
Siess Jane! El fogunk késni!
Amikor őméltósága hív, engedelmeskednünk kell.
Gyerünk Jane.
Lady Gresham, bemutatom unokahúgomat, De Feuillide grófnőt
és Mr Fowle-t, Cassandra jegyesét.
- Grófnő? Akkor ha jól sejtem, ön francia? - Férjem révén.
A gróf nincs itt, hogy tiszteletét tegye?
Egy előzetes elígérkezés ma'am,
A gróf úr kénytelen volt tiszteletét tenni Madame le Guillotine-nál.
Oh!
Látom az unokaöccse ismét köztünk van.
Mr Wisley.
Wisley boldogságomhoz elengedhetetlen.
Nos, foglaljanak helyet.
Mr Fowle és Cassandra csak most jegyezték el egymást.
Mikor lesz az esküvő?
- A közeljövőben sajnos nem, őméltósága. - Miért nem?
Kelet-Indiába megyek
Lord Craven expediciójával a franciák ellen, mint káplán.
- Mit ajánlott önnek Craven? - Reményeim vannak egy parókiára visszatérésemkor.
Mennyit ér?
Eleget, hogy szerényen megházasodjak rajta.
Mr Wisley, tudta, hogy a Basingstoke összejövelek folytatódnak?
Hamarosan, úgy tudom.
- Jane élvezi a bált. - Wisley ki nem állhatja őket.
De uram,
a bál nélkülözhetetlen áldás a szomszédság fiataljainak.
Kellemesen eltársalgunk állva, vagy helyet foglalva,
s mindezt a legilledelmesebb keretek között.
Egy barátságos férfi nem tudna ellenkezni.
Nos ebben az esetben úgy tűnik, meggyőztek.
Egy szörnyű lidércnyomás megtestesítője.
- Mr Wisley egy nagyon is alkalmas fiatal úriember. - Oh, Anya!
- Ismered a helyzetünket Jane. - Oh!
És ő Lady Gresham kedvenc unokaöccse és örököse.
Egy napon ő örököl majd mindent.
Kitűnő kilátások!
- Az hitvány szerencséjével nem fog engem megvásárolni. - Hát mi fog téged megvásárolni?
Több körültekintést a világban, Mr Lefroy.
Később is fizethet érte.
- Éljen! Éljen! Gyerünk, Mr Lefroy.
Gyerünk ember, üsd meg!
Lefroy!
- Egy pohár bor önnel, uram? - Madam.
- Az előny bemutatása, mint látom Lefroy. - Mint a kard, Austen.
Menyi ideig maradsz, mielőtt visszatérnél arra az eldugott helyre?
Egy nap.
Olyan hamar?
Viták, adósságok, de még a polgárőrségnek is ki kell néznie valahogy.
Kiváltképp, mikor egy paplakba van száműzve, barátom.
Igen.
Ki ez a savanyú képű szűz?
Elnézést hölgyem.
Mr Tom Lefroy, bemutatom Mr John Warrent.
Hampshire-ben csatlakozott hozzám, apám mindkettőnket egyházi rendre szán.
Ha jól értem, ön már volt Hampshire-ben, Mr Lefroy.
Tavaly.
- Hosszú ideig maradt? - Nagyon sokáig, Mr Warren. majdnem 3 óráig.
Mr Austen, maga pokolian helyes. Egy csókot, egy csókot.
Hopsz!
Tehát, Tom, hova megyünk? Vauxhall Gardens?
Voltam.
Lefroy, van valami tahiti szerelmi ünnep White-nál.
Láttam.
- Crockford's? - Crockford's? Csináltam.
Nekem?
Mi-mi-mi-mi az a tahiti szerelmi ünnep?
Warren!
Alázatosan esedezem bocsánatáért uram.
Egy malac ellopása bűntény, förtelmes, az biztos, de két malac...
Két malac már erőszakos támadás a magántulajdon szentsége ellen.
Elnézést.
Te és a fajtád férgek vagytok a társadalomban.
És a férgek elpusztíttatnak.
Életfogytig tartó száműzetés. Következő.
- Miért van Londonban uram? - Hogy megtanuljam a törvényt.
- Aminek semmi más vége nincs, mint? - A magántulajdon sérthetetlenségének védelme.
- Mi ellen? - A csőcselék ellen.
Tehát, azért tartják be a törvényt, mert van...
- Állandó hadseregünk? - Jó magatartás uram, és körültekintés.
- Ismeri ezt a szót? Körültekintés? - Igen.
Tekintve magamat.
Gazdagon születtem, kétséget kizáróan, de gazdag is maradtam kivételes magatartásom miatt.
Önuralmat mutattam.
Édesanyja, a húgom, elszegényedett, mert nem...
Hozzáment az apámhoz, mert szerette őt.
Igen, és ezért van olyan sok öccse és húga odaát...
- Limerick-ben. - Mmm.
Ha reméli, ismétlem, reméli...
Ha arra törekszik, hogy örökölje birtokokmat,
be kell bizonyítania, hogy értékes.
De mit látunk? Tékozlást,
oly mértékűt, ami elég ahhoz, hogy kielégítse egy bárdolatlan hencegő képzetét.
Vad társaságok, szerencsejáték,
körbeszaladgálva St James-t, mint egy felelőtlen fia a szeszélynek.
- Milyen ügyvéd lesz az ilyenből? - Tipikus.
Humor?
Nos, szüksége lesz rá, mert most móresre tanítom.
Elküldöm, hogy legyen rokonaival, a Lefroyokkal.
- Bácsikám, ők vidéken laknak. - Jó messze.
- Jane? - Mmm?
Segítenél?
Köszönöm.
Szerintem ti vagytok a legszebb nővérek Angliában.
Mr Fowle el lesz bűvölve.
San Domingo egy fél világgal arrébb van.
El fog felejteni.
Lehetetlen. Gondolj az emlékre, amit ma adsz neki.
Cassie.
A szíve meg fog állni, ha csak meglát vagy nem érdemli meg, hogy éljen.
És igen, tisztában vagyok az ellentmondással, ami az előző mondatban öltött testet.
Csak nem?
- Jane! - Henry!
Gyönyörű vagy.
Nos, üdvözlöm John. Nagyon jó látni önt.
- Én is örülök, hogy látom. - Oh, John!
George!
Hagyd őt békén.
Jane! Jane? Hallottad? Az apám unokaöccse velünk fog lakni.
Londonból.
- Ő egy... - Ragyogó ifjú ügyvéd.
- Na de Lucy. - Hírnévvel.
Késésért?
Kalapot le, George. Kalapot le, apád kész van.
- Köszönöm, John. - Kérem.
A család mindig mozog kisebb és nagyobb mértékben.
Először a kisebb. Henry hazatértá Oxfordból diplomásan,
- hála a jó égnek. - Bravó.
És barátunk, John, az új tanítványom. Most pedig a nagyobb.
Cassandra, elhagyván minket testvéréhez, Edwardhoz és családjához megy az ország szélére
míg Robert nyugatra utazik az Indiába, Lord Craven expedíciójával.
Aztán együtt elindulhatnak életük legnagyszerűbb és legkomolyabb útjára.
Miss Austen, ha jól értem, megtisztel minket egy felolvasással?
- Kérlek, Jane. Kérlek.
Könyörgünk, Miss Jane. Oh, igen, Jane, olvass.
Kérlek, Jane.
"Tanács egy fiatal hölgytől szeretett testvérének, Cassandra-nak, a házasság küszöbén
"egy baromfival."
"Ő szándékait oly módon mutatta ki, mely elég erőszakos volt ahhoz, hogy hízelgő legyen.
"Az illendőség határai erőteljesen megostromoltattak, amint illett,
"de nem törettek át, szintén amint illett.
"Mindamellet, ő nem..."
Bemutatom fiatal unokaöcsémet, Mr Thomas Lefroyt?
Oh.
Üdvözöljük. Csatlakozzon hozzánk uram.
Zöld bársony kabát. Mérhetetlenül divatos.
Mérhetetlenül élvezetesnek fogja találni.
"Ő szándékait...
"Az illendőség határai erőteljesen megostromoltattak,
"amint illett, de nem törettek át, szintén amint illett.
"Mindemellett ő nem volt elégedett.
"Az ízlése finom volt, érzései nemesek, természete szeretnivaló, alakja elegáns."
Te jó ég, a lapok minkét oldalára írt!
Shh. Hallgass.
"'Csak tegnap volt, hogy visszautasítottam Lord Grahamet és 6 millióját,
"'ami kitartott vonlna 12 hónapig,
"'megtakarításokkal... '
"'... egy kincs,
"'nagyonbb, mint India összes ékszere, egy odaadó szív.'"
Istenem!
"'Imádkozom, madam, mit várhatok visszatértemkor? '
"'Várni? Nos, hogy időröl időre örömet okozhat'"
Ez vagyok én?
"És egy szerető, gyengéd, könyörgő, ártatlan,
"finom, együttérző, hűséges, mesterkéletlen, odaadó női szívet."
Vége.
- Bravo, Jane. Remek, Jane.
Bravo.
Csodás.
Oly jól beszél.
Nos, mérhetetlenül bájos, ami azt illeti.
Elég jó volt, talán,
de lehet, hogy egy fővárosi elme kevésbé fogékony terjengős, ifjonti öndicséretre.
Nos, köszönöm. Mindketten nagyon büszkék vagyunk.
# In airy dreams
#... absent love to see
# Dear you, oh, to think
# On thee #
Óvatosan, öreg barátom.
Szép darab, Mr Lefroy.
Tartott már fegyvert a kezében, Tom?
- Mmm. - Tom!
Te jó ég!
- Tom. - Bácsikám?
Miért nem sétál egyet?
Nagyon szép a környék errefelé. Nagyon szép.
Sétálni.
Miss!
Miss! Miss!
Miss! Miss, Én...
Miss?
- Miss... - Austen.
Mr Lefroy.
Igen, tudom, de egyedül vagyok.
- Rajtam kívül. - Pontosan.
Ugyan már!
A viselkedés melyik szabályát alkalmazzuk erre a vidéki helyzetre?
Bemutattak egymásnak, ugye?
Mi az értéke a bamutatkozásnak, ha még a nevemre sem emlékszik?
Valójában pedig alig bír ébren maradni jelenlétemben.
Madam.
Ezek az aggályok nagyon vidékiesnek tűnhetnek egy magas levegőhöz szokott úriembernek,
de nem én találom ki a szabályokat. Nekem csupán be kell tartanom őket.
Azt mondták, sok mindent láthatok sétálás közben,
de minden, amit eddig felfedeztem a zöld felettem és a barna alattam.
Igen, mások több mindent láttak meg. Nagyon nevezetes.
- Még egy könyv is szól a selborne-i erdőről. - Oh.
Egy novella, esetleg?
Novellák?
Szegényes, unalmas irományok, amit csak nők olvasnak, és esetleg nők írnak?
Látom a felolvasásáról beszélünk.
Mintha egy nő írásai nem fejezhetnék ki az elme magasztosságát,
az emberi természet tudását, az értelem és a humor legelevenebb áradását
az elképzelhető legmegfelelőbb nyelven?
- Hiányolta a lelkesedést? - Az ébrenlétet.
Az...
az kiváló volt.
Ironikus volt.
- És biztos, hogy nem bántottam meg? - Egyáltalán nem.
Hölgyeim és uraim, A nagyvezír menekülése.
- Megtisztelne? - Lekötelez, kuzin.
- Miss Austen. - Mr Wisley.
Megtisztelne a következő tánccal?
Oh, ne, elkésünk. Vigyázz magadra.
Oh, köszönöm Tom.
- Siess. - Lucy.
Oh!
Mily megalázó.
Gyakoroltam, de ezek falábak.
Milyen bájos párt alkotnak.
Ah, húgom.
- Mit gondolsz Mr Lefroy-ról? - Jelenléte megtisztelő.
Valóban?
Tényleg, az ő döfködő, ficánkoló, ír-cum-Bond-Street-i levegőjével.
Jane.
Nos, visszautasítani a táncot, mikor oly kevés a férfi.
- Henry, minden barátod ilyen kellemetlen? - Jane.
Írország melyik részéről is jött pontosan?
Limerick, Miss Austen.
A lehető legnagyobb megtiszteltetésnek venném,
ha lealacsonyodna hozzzám a következő tánc erejéig.
Mivel ön az első táncpartnerem madam, tudatnom kell önnel,
hogy ez szolgál majd Hampshire vendégszeretetének mintájául.
Ah, akkor az ön országának híre az én beszámolómtól függ.
Ezt mellesleg országtáncnak hívják a francia contredanse után.
Nem azért, mert egy faragatlan falusi társaságnak mutatják be,
nyúlós pitével,
pocsék borral
és teljesen zűrzavaros tánccal.
Ön szigorúan ítéli meg a társaságot, madam.
- Én arról beszéltem, amit ön gondol. - Engedje meg, hogy magam helyett gondolkozzak.
Én is azt teszem uram, és más következtetésre jutottam.
- Megadna ennyit egy nőnek? - Ez a hölgytől függ,
és hogy mit gondol rólam.
De maga felette áll az elégedettségnek.
Én pedig azt gondolom miss, elnézést?
- Austen. Mr...? - Lefroy.
Én azt gondolom, Miss Austen, hogy maga jóval a társaság fölé rendeli magát.
Én?
Ön, ma'am,
Titkon.
Hányszor táncoltál azzal az úriemberrel Jane?
- Kétszer? - Kétszeri elfogultság lenne.
- Háromszori teljes mértékben botrányos.
Vigyázz Jane, Lucynak igaza van. Mr Lefroynak híre van.
Felteszem úgy emlegetik, mint a legkellemetlenebb...
"...legarcátlanabb, legarogánsabb, legpimaszabb,
"legszemtelenebb elszenvedhetetlen férfit."
Túl sok melléknév.
Mit akarhat mondani?
Lábujjakon uraim. Nem egyedül.
Dobó vége, dobó vége.
Újra! Többre fuss.
Akkor érzem magam igazán franciának, mikor krikettet nézek.
- Kinn van. - Nincs.
- Nincs? - Nincs.
Kinn van?
Ha jól sejtem ön flörtöl a testvéremmel, kuzin.
A flörtölés a nők mestersége. Gyakorolni kell.
Jó volt.
Jól játszott, Tom.
Öntől függ minden.
Oh, Mr Warren jön.
Sok szerencsét!
John Warren!
Sok szerencsét, Mr Warren.
John soha nem volt valami jó.
Könnyű!
Fusson, Warren, fusson!
Gyerünk, gyorsabban! Fusson!
Remek műsor!
Figyeljen.
- Kinn van. - Igen!
- Kiesett, Mr Warren. - Oh.
Bámulatos, Tom, bámulatos.
Köszönöm, Warren. Arra.
Ugyanaz még egyszer Tom.
- Ügyes volt Mr Warren. - Rossz labda. Ez egy szörnyű kapu.
Remélem nem nagyon csalódott Miss Austen.
Még négy a győzelemhez Wisley.
Ki a következő? Gyerünk!
- Ő nem tud... - Jane!
Mi a fenére készül?
Fegyelmezhetelen. Dehogy nem tud.
Felállás!
Könnyűt Tom.
Legyen gyengéd Lefroy!
Fusson, Jane, fusson!
- Menjen! - Fusson!
Már csak négy kell.
Dobó vége! Mozgás, te fajankó!
Még egy! Gyorsan!
Menjen, menjen, menjen!
Nincs kinn.
Rossz szerencse Lefroy.
Látod?
Remekül játszott.
- Játszott már valaha? - Mint látod nem volt más választása, fiúk közt nőtt fel.
Úgy gondolom, ideje, hogy egy jót ússzunk.
Jól játszott, Henry.
Győzelmünket de Feuillide grófnőnek ajánlom.
- Van egy tűrhető folyó a dombon túl. - Valóban?
Óvatosan!
Gyerünk, menjünk!
Várjon!
- Most nem Lefroy. - Huh?
Gondolod?
Ne ugrálj.
- Apám, nem látta Tomot? - Nem Lucy, nem láttam.
Elbűvölt. Természetes 15 éves korban.
A szerelem és a tudat minden korban ellenségek.
- Mrs Lefroy, megtekinthetném a könyvtárat? - Természetesen.
Lucy akár holnap hozzámenne és milyen szörnyű férj lenne belőle.
Feltételezem a hírére gondol. A tapasztalat ajánl egy férfit.
- Miss Austen. - Oh, Mr Lefroy.
- Ön olvas. - Igen.
Belepillantottam az erdőről szóló könyvbe. Mr White: A természet története
Oh.
- Nos, hogy tetszik? - Nehezen haladok. Túlságosan nyugtalanító.
- Nyugtalanító? - Mmm.
Vegyük ezt a megfigyelést.
"Sarlós fecskék egy gyönyörű májusi reggelen, erre-arra repülve,
"a végtelenbe szállnak tökéletes boldogságban. Aztán...
"Aztán az egyik ráugrik egy másik hátára, erősen megragadja,
"és elfelejtve, hogy repülniük kell, mindketten süllyedni kezdenek lejjebb és lejjebb, egy csodálatos, halálos esés,
"mélyebbre és mélyebbre, amíg a nőstény..."
Igen?
"...a nőstény hangos, éles kiáltásban tör ki
"az eksztázistól."
Ez a viselkedés megszokott Hampshire-ben?
Az ön tudatlansága érthető, hiszen hiányt szenved... hogy is fogalmazzak?
A történelemben?
Az illem tudatlanságot parancsol.
Ítéli önt és az írásait a női érdemek szintjére.
Ha szeretné gyakorolni a képzelet művészetét, hogy felvehesse a versenyt egy férfi íróval,
a tapasztalat nélkülözhetetlen.
Értem.
És mi jogosítja fel, hogy tanácsot adjon nekem?
Többet tudok a világról.
Jóval többet, igaz?
Eleget, hogy tudjam, a látóhatárait meg kell...szélesíteni
egy rendkívüli fiatal férfi segítségével.
Egy nagyon veszélyes férfi,
aki kétséget kizáróan sok fiatal hölgy szívét megfertőzte...
- megfertőzte romlotsággal... - Olvassa el ezt
és megérti.
"Amikor a filozófus meghallotta, hogy az erény erődjét leigázták,
"engedte érvényesülni vágyait.
"Az étvágya nem tartozott ahhoz a válogats fajtához, mely nem elégszik meg az ízlésességgel
- "mert más..." "Mert más már megkóstolta."
- Nem is választ ízlésesen. - Tessék drágám?
"...A nő arca se fejezett ki szépséget.
"De a ruhái leszakítva egész felső testéről..."
"...a mellei, melyek formásak és hihetetlenül fehérek voltak,
"vonzották megmentői szemét és egy pár percig csenben álltak..."
"...egymást bámulva."
Elolvastam a könyvét.
- Elolvatam a könyvét és helytelenítem. - Persze, hogy helyteleníti.
- De miért? A jelenetek miatt? Vagy a jellemek? A hétköznapiság miatt? - Nem, azok mind jók.
- Az erkölcs? - Selejtes.
Persze, hogy az, de miért?
A bujaság bonyodalmakhoz, az erény kitüntetéshez vezet. A rossz embereknek rossz végük lesz.
Pontosan. De az életben a rossz emberek gyakran gyarapodnak. Mint maga.
És egy regénynek meg kell mutatnia, milyen a világ valójában,
mit gondolnak a szereplők, mi és hogy történt pontosan.
Egy novellának fel kell fednie cselekedeteink igaz forrását.
És mit gondol a hős érzéseiről?
Nekem úgy tűnik uram, hogy hőse heves érzelmei
neki és mindenki másnak, aki vele kapcsolatban állt, sok bajt okoztak.
Ah, ha a könyv gondot okozott önnek...
- Oh, egy árva ismeri a gondot. - Miféle gondot?
Mindenfélét.
Laverton cirkusz. Mily szórakoztató. Rettenetesen jó ötlet Jane.
Igen Miss Austen. Bár nem az ön megszokott környezete.
Mutasson egy kis képzelőerőt Mr Lefroy.
Sok gond van itt.
És szabadság, a férfiak szabadsága.
Nem irigyli?
De hát itt a boldogság, hogy ily közelről tanulmányozhatom.
Ah.
Mily balga, kikezdeni egy profival!
- Ön természetesen szakétő ebben is. - Természetesen.
Igen, egy nagyon divatos időtöltés Londonban.
Péppé verni egy embert. Mit csinál?
Mr Lefroy, álljon meg!
Utat!
- Álljon meg! - Lássuk, hogy boldogul velem uram.
Engedjenek.
5 siling az úriemberre. Ki tartja? Talán ön? Itt a jegye.
Ehhez mit szól?
Megvan.
Folytassa, üsse!
Gyerünk Lefroy, üss!
Tom, abba kell hagynia.
Gyerünk Lefroy!
Fel, uram.
Tom!
Lucy.
- Már másodszor csinálja ezt velem. - Szórja a pénzt, mint a vizet.
Attól tarotk, túl kevés víz van nálam.
- Nincs annyim uram. - Fogadja el.
Mily kínos.
Igen!
Mr Lefroy? Mr Lefroy? Mr Lefroy?
Fedezett fel hiányosságot az illemben?
Miért csinála?
Nem pazarolhatom azt a sok drága box órát.
Bocsásson meg, ha igazságérzetet sejtek magában.
Ügyvéd vagyok. Az igazságnak nincs része a törvényben.
Tényleg ezt hiszi?
Igen, muszáj.
Könyörgöm, menjen.
- A szívét felkavarták. - Ez csak egy nyári vihar.
Mr Lefroy hamarosan elmegy. És Mr Wisley remélem még mindig várni fog.
- Az egy fajankó. - Oh, majd kinövi.
Kis gonddal segíteni tud rajta.
Meggyőzhetnéd.
Hogy feláldozza a boldogságát?
Jane-nek nem ahhoz kell hozzámennie, aki a legtöbbet ajánlja, hanem akit szeret.
Oh, Mr Austen.
Muszáj ezt minden nap megtárgyalnunk?
Ha így folytatjuk, hogy végezzük majd.
Jenny! Mr Austen!
Hol vagytok?
Mily kedves öntől, hogy viszonozza a látogatást.
- Kér egy kis teát ma'am? - Zöld?
- Barna, méltóságos asszonyom. - Ez esetben nem.
Hol van a legfiatalabb lánya?
A szegényeket látogatja ma'am.
Jane? Jane!
Végre. Lady Gresham és Mr Wisley meglátogattak. Hol voltál?
Asszonyom. Uram.
Nos talán... Talán a fiatalok sétálni szeretnének?
Láttam egy erre alkalmas helyet a házon túl.
Elnézést.
Jane?
- Mit csinál? - Ír.
Lehet valamit teni ellene?
Miss Austen, lehet, hogy tudja,
már ismertem önt
a Steventonban eltöltött huzamosabb látogatásaimnak köszönhetően.
A kert oly megindító ebben az évszakban.
Valóban.
- A benyomás, amit rám gyakorolt, mindig... - Különösen a virágok.
Amit próbálok elmondani az, hogy...
Van egy tekintélyes birtokokom 2,000-es jövedelemmel évenként
továbbá nagy reményeim vannak, mint Lady Gresham örököse,
- melyre talán illetlen utalnom. - Oh, illetlen, igen.
Az öné. Ha összeházasodunk, minden az öné.
Mr Wisley...
Az ön ajánlata megtisztelő és úriemberhez méltó, és kitüntetésnek veszem, igazán.
De mindannak ellenére ami és amit nyújtani tud én...
Igen.
Néha a vonzalom egy félénk virág, aminek idő kell a virágzáshoz.
Hazugság a kereskedőknek, foltozás, földtúrás.
Vég nélkül dolgozni és dolgozni!
Megértem, hogy körülményeink nem megfelelőek, ma'am.
- Nincs pénz rád. - Valamit biztos lehetne tenni.
Igen, elmehetsz a testvéreidhez.. Semmid nem lesz, ha nem mégy férjhez.
Nos akkor semmim sem lesz. De nem fogok zerelem nélkül férjhez menni, mint anyám!
És most mehetek kiásni a saját átkozott krumplimat!
Lennél inkább szegény öreg cseléd? Nevetséges, megvetett, akiből viccet csinálnak?
Akit a falu minden fajankója kővel a kezében és pimasz nyelvvel vár?
A szerelem kívánatos.
A pénz teljességgel nélkülözhetetlen.
Élhetnék a...
Miből?
- Élhetnék a ... - Tolladból?
Ezt egyszer és mindenkorra felejtsd el.
Mi van itt?
Vita a családban?
Gyertek,
fogjatok kezet és béküljetek ki.
- Hova mégy? Miss! - Megetetni a disznókat, ma'am.
Csodálatos otthont adhatott volna neked.
- Kényelmes életet. - Apám.
Gondold meg.
Valószínűleg ez a legjobb ajánlat, amit kaphatsz.
Wisley?
Igaz, eddig nem volt lenyűgöző...
- Egy fajankó. - Kinövi.
Semmi nem teszi úgy tönkre a lelket,
mint a nyomor.
Esküszöm Marie Antoinette királyné egy bálon hasonló ruhát viselt.
Színlelek? Tudom.
Mi mindent megteszünk értük, hogy magunkhoz hasonlóak legyenek, ha szeretjük őket.
Henry?
- Eliza, a bátyám sokkal fiatalabb nálad. - És szegényebb.
Tudja, hogy tisztességesen gondoskodom róla.
Tudom, hogy helyes...
És egy helyes férfinak valamiből élnie kell, csakúgy, mint a csúnyának.
Bátorítod, hogy elvegyen a pézedért?
- A férfiak ezt teszik. - Attól még ez nem tisztességes.
Nos, én egy érzékeny nő vagyok.
Megköszönöm Istennek, hogy én nem vagyok az, a te leírásod alapján.
Ha az lennél, már tudnád, hogy a te ír barátodnak nincs pénze.
És anélkül nem tud megnősülni.
Gondolkozz ezen a ma esti bálon.
Akárhogy is, holnap visszamegy a Bond treetre, ahol nem okoz több fájdalmat.
Jó estét Miss Austen.
Igen, igen.
Miss Jane Austen.
Örvendek.
Megtiszteltetésnek vesszük, hogy itt lehetünk nagynénje bálján.
Szenvedélyesen táncol.
Egy értelmes nő nem mutat szenvedélyt, ha egy férjnek akar tetszeni.
- Ellentétben egy szeretővel? - Hmm.
Kérem Mr Lefroy.
- Nincs reményem másra. - Nem akartam megbántani...
Oh, nem, persze, hogy nem. Elnézést, csak kimelegedtem.
Elnézést.
- Ah, Miss Austen. - Elnézést.
Ez elviselhetetlen. Az apám korai szolgálatra szán,
míg én inkább egy vörös kapitány lennék Őfelsége hadseregében.
De nincs pénzem, hogy vegyek egyet.
Nekem van.
- Az természetesen lehetetlen. - Oh, Henry, ne próbálja álcázni magát, ne előttem.
A vörös nagyon jól fog magának állni.
Miss Austen? Hát ott van.
Miss Austen, el sem hiszem, hogy meg kell ejtenünk ezt a beszélgetést.
Méltóságod?
Mr Wisley anyja, az én drága testvérem korán elhalálozott.
Nekem nincs saját gyermekem.
Remélem soha nem kellesz megértenie, ez mit jelent.
A dolgokat leegyszerüsítve az unokaöcsém kívánságai közel állnak a szívemhez,
akármilyen furcsák is.
Nos,
az egészsége kielégítőnek tűnik.
Megvan az általános műveltsége.
A személye kellemes.
De mikor egy fiatal nő, mint ön, ajánlatot kap
egy úriembertől, mint az én unokaöcsém, kötelessége, hogy azonnal elfogadja.
De e helyett mit látunk?
- Szabadakaratot? - Pontosan.
Unokaöcsém, Miss Austen, mélyen leereszkedett,
egy ismeretlen és szegény lelkész lányához.
Szegény? Méltósága téved.
Soha nem tévedek.
Az apja végzetes pézügyi helyzetben van.
De még semmi sincs veszve.
Van egy lánya, akire rámosolygott a szerencse.
Mr Wisley egy jó parti Jane-nek.
Rögtön kapnia kellene rajta.
Nem gondolják?
- Lucy, vegyünk valami frissítőt. - Tessék? Anyám.
Hallottam Mr Wisley házassági ajánlatáról.
Gratulálok.
Van más lehetősége egy művelt, de szegény nőnek?
Hogy tudja elviselni?
Az ezrei és házai ellenére is,
hogy tudja pont ön elkötelezni magát szerelem nélkül?
Hogyan kötelezhetném el magam szerelemmel?
Holnap elmegy.
- Jól csináltam? - Nagyon jól.
Szerettem volna legalább egyszer jól csinálni.
Nincs se pénzem, se birtokom,
teljes mértékben attól a bizarr, bolond nagybácsimtól függök.
Még nem kérhetem meg a kezét. De tudnia kell, mit érzek.
Jane, az öné vagyok.
Gah, az öné vagyok. Az öné a szívem és lelkem.
Sokkal jobb, nem?
Had gondolkozzak.
Most mit fogunk csinálni?
Amit kell.
"Legkedvesebb Cassandrám, a szívem szárnyakat kapott.
"A kétségek és mérlegeléseknek vége.
"Hamarosan megszökhetek a nagy hölgy figyelme és sziporkázó unokaöcse elől.
"Eliza, Henry és én csatlakozunk hozzád a partoknál,
"de muszáj megszakítanunk utunkat Londonban.
"Tom okosan biztosított egy meghívás nagybácsija, a bíró részéről.
"Reméljük meg tudjuk győzni őt az alkalmasságomról.
"Kérlek semmisítsd meg ezt a szégyenletes levelet
"amint felocsúdtál meglepettségedből.
"Szeretve és sietve, a te Jane-ed."
Tom! Vendégeink megérkeztek.
Illem.
Grófnő.
Uram.
- Üdvözlöm... - Grófnő.
Grófnó. Ritkán, túl ritkán van e háznak alkalma nemeseket fogadnia.
És a barátait, természetesen. Kérem.
Ittléte oly rövid, egy percnyi vesztegetni való időnk sincs.
Unokaöcsém kieszelt egy tervet fővárosi szórakoztatására.
Az élvezet, ahogy ön mondaná Madame, az ő erőssége.
Tényleg?
Melyik csata volt az Tom?
Villers-en-Cauchies.
Nagyon jó. Sok halott, akik a franciákat szolgálták. Nem kár értük.
Oh. Kivéve persze önt, ma'am.
Ne féljen gyalázni a jakobinusokat előttem, bíró.
- Guilotinnal végezték ki a férjem. - Oh, barbárok. Állatok.
- És a birtoka? - Lefoglaltatott.
Tragédia.
Természetesen, de vagyonom nagy része mozdítható volt...
Igen, a mozdítható vagyon boldogság egy levéltárcában.
Leleplezem, ha azt mondom iróniát hallok ki szavaiból?
Az én megfontolt véleményem az, hogy az irónia sértés mosolygó arccal.
Valóban.
Nem.
Nem?
Nem, az irónia az összetartó ereje az ellentétes gondolatoknak,
hogy végül az ellentétből egy új igazságot alkosson egy mosollyal egybekötve,
és én azt vallom, hogy az igazságnak egyikkel vagy másikkal kell jönnie,
vagy hamisnak titulálom és az emberi természet tagadásának.
Rokonom író.
- Mit ír? - Jane?
Regényeket.
A család egy fiatal nőtagja?
Igen bácsikám, és holnap meglátogatunk egy másikat, Mrs Radcliffe-et.
Teljesen magának él, majdnem remeteként, de ismerem a férjét a törvényen keresztül.
- Ki? - Az írónő, Mrs Radcliffe.
- Az írás a szakmája. - Mije?
500 font bácsikám az utolsó regényéért, Udolpho titkaiért.
- És 800 font, úgy hiszem a következőért. - Az olasz.
1,000 font felett?
Micsoda idők!
Oly csendesen él.
És enek ellenére a műveiben tombol a romantika, veszély, félelem.
Minden, ami az én életem nem.
Kétségtelenül.
Miről szeretne írni?
A szívről.
Ismeri?
Nem az egészet.
Idővel meg fogja.
De még ha nem is, ezért van a képzelet.
A képzelete szabadságot adott önnek.
Egy bizonyos áron nekem és a férjemnek.
Szegény William.
Egy olyan feleséggel élni, aki gondolkozik nem éppen elfogadott.
Egy olyan feleséggel élni, akinek írói híre van, már egyenesen botrányos.
De muszáj, hogy lehetséges legyen?
- Egyszerre élni feleségként és íróként? - Oh.
Úgy vélem.
De nem könnyű.
Tényleg megkaphatom?
Mit pontosan?
Önt.
Engem hogy?
- Ezt az életet önnel. - Igen.
Lefroy.
- Hush. A bíró. - Olyan, mint egy zabolátlan kutya.
Bőkezű lesz. Biztos vagyok benne.
- Beszélni fog vele? - Holnap, megígérem.
Tényleg el kell búcsúznom.
- Jó éjt. - Jó éjt.
- Miss Austen? - Igen?
Jó éjt.
Úgy vélem az anyámnak igaza van. Egy férj kell minél hamarabb, annál jobb.
Öt lány kis szerencsével.
"...okosan és melegen, ahogy egy férfinek a szerelem hevében cselekednie kell.
"Mr Wickham egy boldog férfi volt, aki után minden lány megfordult.
"...elfogult, részrehajló, abszurd.
"Figyeld meg az első benyomást a Pemberley erdőről.
"A boldogság, amit ennek a válasznak volt köszönhető...
"Nem fog menni. Az érzéseimet nem tudom elfojtani."
- Jó reggelt uram. - Jó reggelt?
- A világ a feje tetejére állt? - Uram?
Remélem a grófnő élvezi a látogatást?
- Gondolom igen uram. Én... - Szép nő, nagyon szép.
Valóban.
- Szeretnék megbeszélni önnel egy bizonyos dolgot. - Az engedélyem tárgyaláson felül áll.
Most, hogy személyesen is volt ehetősége megismerkedni Miss Austennal,
biztos vagyok bene, hogy egyetért, ő egy kivételes fiatal hölgy.
- Ez egy gaztett! - Ha megengedné, hogy beszéljek uram.
Nincs rá szükség. Ez a levél mindent világosan elmond.
Levél?
Most már tudom, miért érezte olyan jól magát Hampshire-ben.
- Steventonból van. - Igaz az,
hogy engem gúnyoltak ezzel a csitrivel?
Szerettem volna, hogy megismerje az ifjú hölgyet.
Egyenesen önnek akartam bemutatni.
Jajj! Elvakítani a gazdag özveggyel és aztán majd befurakszik az a vagyontalan férjvadász!
- Könyörgöm, mérsékelje magát uram! - Az az ironikus kis írónő.
Azt akartam, hogy megismerje őt.
Biztos voltam benne, hogy kiválósága magáért beszél.
- Gondolja meg uram, boldogságom az ön kezében van. - Boldogság?
A fenébe is unokaöcsém,
inkább lenne egy szajhákkal kereskedő gazember kis javulási lehetőséggel
mint egy szerelemtől beteg kölyök egy rossz házasságba esve.
Bácsikám megtagadta beleegyezését.
- A levél megtette a magáét. - Ki küldte?
Lady Gresham?
Vagy az unokaöccse.
Azt hiszik, azt csinálnak velünk, amit akarnak, de én ezt nem fogadom el.
Nincs más választásunk.
Dehogy is nincs.
Én...
Én teljes mértékben függök...
A bácsikájától.
Mmm.
Én pedig öntől függök.
Tehát mit fogsz csinálni?
Amit kell.
Kötelességem van a családommal szemben Jane. Rájuk is gondolnom kell...
Tom...
Ez... Ez minden mondanivalója?
Ég önnel Mr Lefroy.
A bíróság ítélete, hogy elvigyék oda, ahonnan jött
aztán onnan a kivégzés helyére,
és ott felakasztják, és haláláig lógni fog.
Az Úr kegyelmezzen lelkének.
Következő.
Olyan rosszul bánt veled Jane.
Talán hamarosan hazatérhetünk Steventonba.
Van valami hír Robertről?
Végre megérkezett San Domingoba.
Remek.
Egy pohár bor önnel uram?
Igen.
Igen, egy tószt az egyik szakma képviselőjétől a másiknak.
Sajnálom, hogy ilyen szófogadatlan voltam a múltban.
Mr Wisley?
Tehát a rossz hírű Mrs Radcliffe.
Annyira barbár volt, mint a regényei?
Külsőleg nem,
de ha jól sejtem, belső világa elég eleven.
Mindannyiunkra igaz.
Egy üzenet Austen lelkésznek.
- Üzenet Austen lelkésznek. - Köszönöm.
Bácsikám?
Mi az?
Úgy tűnik nagyon hamar meghalt San Domingoba való megérkezését követően.
Istenem, alig volt ott.
Mi volt a betegség?
Sárgaláz. Lord Craven írta.
Azt írja, hogy ha tudta volna, hogy el volt jegyezve,
soha nem vitte volna el.
Jane, van még valami.
Mr Lefroy, Tom.
Igen?
Titkolnám, ha lehetne.
Itt van, hogy meglátogassa Mrs Lefroy-t és én...
El van jegyezve.
Ilyen hamar?
Egy levél?
Nem.
Ezt még Londonban kezdtem el.
Egy fiatal lány története.
Két fiatal lányé.
Akik jobbak, mint a körülményeik.
Mint oly sokszok előfordul.
És két fiatal úriemberé, akik sokkal többet kaptak,
mint érdemeltek volna, ami szintén gyakori.
Mmm.
Hogy kezdődik a történet?
- Rosszul. - És aztán?
Még rosszabb lesz.
Remélhetőleg egy kis humorral.
És hogy végződik?
Mindketten győznek, boldog vég.
Remek házasságok?
Izzó házasságok
nagyon gazdag férfiakkal.
Kérdezett valamit.
Kész vagyok, hogy válaszoljak. De valamit meg kell beszélnünk.
Nem tudok kiigazodni magán Mr Wisley.
Egyidőben maga
a legilledelmesebb férfi, akit ismerek, de mégis...
"Mégis". Milyen szomorú szó.
És mégis sokkal beszédesebben, hatásosabban ír.
- Természetesen a leveléről beszélek. - Milyen levélről?
A nagynénje volt a tudósító maga helyett?
Mit számít?
Így vagy úgy a szenvedély mindannyiunkból bolondot csinál.
Remélem idővel a szenvedély elnyeri jobb véleményét.
Az érzelmek abszurdak.
Amikor ön megfontolja a nőket, akinek ezt gyakran elmondják,
megkülönböztethetelen az ostobaságtól.
Köszönöm, hogy megtisztelt házassági jánlatával. Elfogadom. Jó napot!
George, George.
Mr Wisley ... Ő egy becsületes férfi.
Mindig lesz helyed a szívemben.
Miss Austen.
Mr Lefroy.
Uram.
Úgy hiszem, gratulálnom kell Mr Lefroy.
És eljött meglátogatni egy régi barátot ezekben az időkben, mily figyelemreméltó.
Azért jöttem,
hogy késői magyarázattal szolgáljak
a viselkedésemért. El sem tudom képzelni, hogy magyarázhatnám el.
Meséljen választottjáról Mr Lefroy.
Honnan származik?
A wexfordi grófságból.
Saját hazájából. Tökéletes.
Mi nyerte meg őt? A viselkedése, a mosolya és kedves beszéde?
Nem, egyáltalán nem.
Nem, valaha úgy éreztem, de most még a látványát is megvetem.
És ön nagyon is téved.
A nyomába se érhetek a dicsfénnyel felruházott Miss Wexfordnak...
Nem bírom tovább.
Ön pedig hozzá megy Wisley-hez?
Kérem?
Ha a méltányosság vagy igazság akárcsak egy daragja is fellehető önben,
- nem mehet hozzá. - Oh nem, Mr Lefroy.
A méltányosságot saját beismerése szerint alig ismeri, az igazságot még kevésbé.
Jane, én megpróbáltam. Én megpróbáltam, de nem tudok így élni.
Te tudsz?
Jane, Képes vagy rá?
Milyen értéke lesz az életnek, ha nem vagyunk együtt?
Szökjünk meg.
Egy szöktetés?
Ez pontosan az, amit ajánlok.
Postakocsin Londonig, péntekre Skóciában leszünk, mint férj és feleség.
- Hagyjunk itt mindent? - Mindent.
Ez az egyetlen mód, hogy együtt legyünk.
Mindent el fogsz veszíteni.
Családot, tetőt a fejed fölött. Miért?
Éhbérért robotolhatsz életed végéig.
Évente egy gyerek és semmi nem enyhíti a nyomort.
- Hogy fogsz írni Jane? - Nem tudom.
De szükségem van boldogságra, nem tehetek róla.
Ennek semmi értelme.
Ha visszakaphatnád Robertet, még ha így is,
megtennéd?
- Kérlek, titkold távozásomat ameddig csak lehet. - Várj.
Itt van.
Vidd ezeket. Most menj, gyorsan.
Gyere, ha sietünk még elkaphatjuk a reggeli kocsit.
Jól meggondoltad?
Óvatosan.
- Jön már? - Még nem.
Fogd a kezem. Minden rendben?
Siessünk, hallom, hogy közeledik.
Itt van.
Hó.
Kettőt Londonig. Az első megállónál fizetünk.
- Igen? - Rendben uram.
Hampshire, az otthonod.
Csak volt.
Beragadtunk. Kérem hölgyeim és uraim, mindenki szálljon ki.
- Könnyítenünk kell a kocsin. - Nem, majd én, majd én.
Ajánlom uraim, hogy segítsenek, erős vállakra lesz szükség.
Uram ha tudná tolni itt. Elnézést uram. Fiatalember?
- Igen, igen. - A másik oldalra uram, köszönöm.
- Fiatalember kérem jöjjön ide. - Rendben.
Segítene nekünk? Köszönöm.
Akkor most mindenki egyszerre, rendben?
Egy, kettő,
és három és toljuk!
Gyerünk.
"Kedves Tom.
"Milyen időszerű volt a pénz érkezése, amit küldtél. "
Egy kettő és három!
"Annyira hálásak vagyunk érte mind én, mind az apád.
" Annyira kedves tőled, hogy megosztod a nacsbácsid juttatását.
"Valójában bele se merek gondolni, mi lenne velünk nélküle. "
Szép munka, köszönöm uraim.
Rendben hölgyeim és uraim, mindenki vissza a kocsiba, amilyen hamar csak lehet. Köszönöm.
Készen vagyunk.
- Gondterhelt vagy. - Nem.
- A jóhíred miatt aggódsz? - Nem.
A tiéd miatt.
- Én nem... - Uram kérem jöjjön, a kocsi indul.
Gyere.
Lóváltás. Csak 20 perc.
Iroda a fogadó hátában. Mindent le gyorsan, ahogy szeretik.
Hány testvéred van Limerickben Tom?
Elég, miért?
Hogy hívják őket?
Ők...
Kitől függenek?
A híred tönkre van téve.
A kicsapongás egy gyönyörű álca.
- Kereshetek pénzt. - Nem lesz elég.
Akkor többet keresek.
Egy olyan ellenséggel, aki a Legfelsőbb Bíróság bírája? És egy nincstelen feleség?
Isten tudja, hány ember élete függ tőled?
Kedves barátom, el fogsz süllyedni és mi mind veled süllyedünk.
- Én... Hampshire-i kocsi.
Hampshire-i kocsi 5 percen belül indul.
Nem! Nem, Jane.
Soha nem engedlek el.
- Tom... - Ne beszélj vagy gondolkozz.
Csak szeress. Szeretsz?
Igen.
De ha a szerelmünk elpusztítja a családunkat, önmagát is le fogja pusztítani.
- Nem. - De igen.
A hosszantartó, lassú önmarcangolásban a bűnbánat, megbánás és szégyen miatt.
Ez ostobaság.
Igazság.
Ellentmondások igazsága.
Amivel együtt jár egy mosoly.
Különben hazugságnak titulálom, ami azt jelenti, hogy nem szerettük egymást.
Kérlek.
Ég veled.
Tipikus szökevények. "Megyek, nem megyek?"
Miss. Miss.
Rendben, mehet.
Hahó?
- Hol van mindenki? - Önt keresik Miss. Mindenhol.
- Köszönöm Jenny. - Mr Warren.
A családja megpróbálta eltitkolni a cselédek elől, de...
Hol van az az aljas Lefroy? Ha Henry megtalálja, megöli.
Nem fogja megtalálni.
És ha meg is találja, nem öli meg.
Nincs rá szükség.
Mi történt?
Semmi sem történt.
Értem. Értem.
Jane,
lehet, hogy kevesebb vonzóerőm van, mint Lefroynak.
Felszínes varázs egyesek szerint. Másoknak csupán szerelem, de én...
- Nekem nincs reményem. - Remény?
El sem tudom képzelni.
Köszönöm, ajánlata nagyon megtisztelő,
de nincs több nő Hampshire-ben?
Maga írt a bírónak.
Muszáj figyelembe vennie, mennyire szeretem.
Nos?
Visszajöttél hozzánk.
Hagyja.
Mr Austen közölnöm kell önnel, hogy ma nem veszek részt az istentiszteleten.
- Ennek a fiatal hölgynem a jelenlétében nem. - Valójában...
- Ha nyíltan kell beszélnem... - Nénikém.
Ha jól tudom, legkisebb lánya megejtett egy kis kiruccanást.
- Őméltósága az utazást bűnnek tartja? - Szentségtelen utazás.
Továbbá legyen tisztában vele, hogy unokaöcsém visszavonta ajánlatát
egy család, szerencse, fontosság nélküli
és egy gyanúval szennyezett lánytól.
- Oh, van családja madam, valóban van.
A fontosság más dolgokon múlik, mint amit méltósága el tud képzelni.
A szerencséről pedig annyit, hogy egy fiatal hölgynek saját magától kell függenie.
Érdekes elképzelés Miss Austen.
Lekötelezne egy sétával a folyó mentén, hogy ezt bővebben kifejthesse.
Wisley?
Sajnálom, ha a viselkedésem csalódást okozott önnek Mr Wisley.
Úgy tűnik, ön nem tud házasságra épni szerelem nélkül.
Vagy akár azzal.
Tisztelem ezért és osztom véleményét. Én sem tudok.
Mindig reméltem, hogy idővel elnyerem szerelmét,
de elég hiú vagyok ahhoz, hogy magamért szeressenek, nem a pénzemért.
Tehát barátként válunk el?
Igen.
- Akkor ön... - A tollamból fogok élni. Igen.
Minden történetének boldog vége lesz?
Az én szereplőim,
természetesen a gondok után,
mindent megkapnak, amire vágynak.
A jók nem mindig nyerik el jutalmukat.
Ez egy általánosan elfogadott igazság.
"...hogy egy egyedülálló férfi jó szerencsével
" meg kell, hogy akarjon házasodni."
"Habár kevesen ismerik egy ilyen férfi érzéseit, gondolatait,
"mikor először látogatja meg szomszédait.
"Ez az igazság oly jól beleivódott a környező családokba,
"hogy jogos tulajdonnak tekintik egyik vagy másik lányuk számára.
" 'Kedves Mr Bennetem, ' mondta a felesége egy napon,
" 'Hallota, hogy Netherfield Park végre gazdára talált? '
"Mr Bennet azt válaszolta, hogy nem.
"'De ez, ' szólalt meg ismét..."
Ő Miss Austen? A Miss Austen?
Nem, Madam. Az a figyelem, a szokás elsőbbsége szerint,
nővéremet illeti.
Miss Jane Austen, a Büszkeség és balítélet írója?
Testvérem névtelen szeretne maradni, de elimerése figyelemreméltó.
- Köszönöm. - Köszönöm.
Erre parancsoljatok.
Soha nem bocsátok meg Henrynek ezért.
Dehogyis nem, mindig mindent megbocsátunk neki.
Jane, egy régi barát.
Késve, mint mindig.
Grófnő, Miss Austen.
Mr Lefroy.
Kérem engedjék meg, hogy bemutassam
legmohóbb csodálóját, a lányomat, Miss Lefroyt.
Miss Austen, mily megtiszteltetés, hogy találkozhatok önnel.
Tart ma este felolvasást?
Ah, nos, a húgom nem tart már felolvasásokat.
Másképp hogyan maradhatna névtelen?
- De... - Jane.
Azt hiszem most az egyszer kivételt tehetek,
ha új barátom úgy kívánja.
Gyere, ülj mellém.
Nagyon bájos Tom.
"Most kezde csak felfogni,
"hogy pontosan ő volt az a férfi, aki hajlamaival és adottságaival,
"tökéletesen illett hozzá.
"Habár felfogása és vérmérséklete az övével ellentétes volt,
"minden vágyát kielégítette.
"Ez egy olyan egybekelés volt, ami minkét fél számára előnyös.
"A női kényelmesség és élénkség által,
"a férfiúi elme meglágyulhat, magatartása javulhat.
"És ítéletéből, a világról szóló információi és tudása alapján,
"a hölgy feltétlenül nagyobb figyelemben részesültetett.
"De egy ilyen boldog házasság sem tudta megtanítani a csodáló tömegeknek,
"hogy valójában mi a házastársi öröm."
Rövid élete során Jane Austen az angol irodalom 6 kiemelkedő darabját írta meg.
Tom Lefroynak sikeres élete volt ügyvédként, az Ír Legfelsőbb Bíróság elnöke lett. Legidősebb lányát Jane-nek nevezte el.
Sem Jane, sem nővére, Cassandra nem ment férjhez.